Vil du gå en tur med meg?
...protester mot å ha en sexdømt i nabolaget.
Michelle Bentley raporterer:
Jeg er i fredelige Woodvard Court, som har blitt sentrum for uro -
- etter at Ronald James McGorvey flyttet tilbake hit -
- etter å ha sonet en dom for blotting overfor mindreårige.
Guppen "Ansvarlige foreldre" har spredd disse plakatene i strøket,
- som advarer naboene om "et farlig rovdyr iblant oss".
Jeg liker ikke å ha ham så tett innpå.
Det er skandaløst.
Det bor altfor mange barn i strøket, til å ha en sexforbryter boende her.
Det gjør meg ganske opprørt. Jeg ville få problemer med å møte ham på gata.
Det er som å la en alkis jobbe i en bar. En dårlig kombinasjon.
Premissene for løslatelsen forbyr McGorvey -
- å befinne seg mindre enn 100 meter fra lekeplass, skole og friluftsområde.
Dette er en fattig trøst for foreldre til barn som leker og går på skole her.
De håper på det beste, men forbereder seg på det verste.
SOM SMA BARN
Min mann og jeg hadde en ekte åndelig opplevelse.
- Vi tok en intens spa-behandling. - A, gi deg.
Hør da. Vi var på ferie i Cabo, det var åtte andre par der -
- og hun mayadamen... rene gudinnen.
Hun har termin i september, og vil ta seg tre måneder fri.
Så er det jul, og tilbake på jobb rett over nyttår.
Hun sitter her sammen med oss om et halvt år.
Beth sa hun fikk det til, ved å ta ham med hver gang hun gikk på do.
Lyder merkelig.
- Det sa jeg til Beth også. - Det er ødipalt.
Hvorfor sånn bråhast? Men da jeg do-trente Christian, -
- og åpna bleien, da var den diger! Som fra en voksen mann.
Hun smilte høflig for å skjule følelsen av desperasjon.
Sarah minnet seg selv på å tenke som en antropolog.
Hun var en forsker som studerte den typiske forstadsfruen.
Selv var hun ingen typisk forstadsfrue.
Troy, hold opp!
- Jeg sovnet midt i sex her om dagen. - Sånt skjer.
Men da jeg våknet og unnskyldte meg, hadde han ikke merket det engang.
Vet du hva du burde?
Sett av egen tid til det. Det gjør Lewis og jeg. Hver tirsdag kveld klokken ni.
"Enten man vil eller ei,"tenkte Sarah, og så mot lekeplassen.
Selv på en liten lekeplass som denne -
- lekte Lucy lite med de andre barna.
Sarah ante egentlig ikke hvorfor de gadd komme hit.
Men hun hadde blitt sprø av å bare gå hjemme med denne lille "fremmede".
Formiddagsmat var 10.30, presis.
En regel etablert av Mary Ann,
- som hadde tro på at faste rutiner var veien til et godt ekteskap -
- og god oppdragelse.
Mamma?
- Hvor er matpakken min? - Beklager. Mamma finner den ikke.
- Jeg glemte riskakene. - Stakkar.
- Andre gang denne uken? - Vanskelig å holde orden på alt.
- Ro deg! - Ikke roe meg! Jeg vil ha snaksen!
Greit, vet du hva? Den er bare ikke her. Se selv.
Vent!
Troy, gi Lucy gullfisken din.
- Nei! - Troy Jonathan, gi meg gullfisken.
- De er mine, mamma. - Ikke svar tilbake, del med søsteren din.
Troy har gullfisk til deg, sett deg.
- Takk, Mary Ann, du er en venn i nøden. - Greit. Kan ikke se henne lide.
Du bør klistre en huskeliste på døren -
- som du ser før du drar hjemmefra. Det gjør jeg.
- Ja. Takk. Et veldig bra forslag. - Bare hyggelig.
Se.
- Ballets konge. - Gud, han er tilbake.
Sarah fulgte blikkene deres mot inngangen til lekeplassen, -
- ivrig etter endelig å se ballets konge. Den flotte og mystiske unge faren, -
- som hadde besøkt lekeplassen i ukevis, før han med ett ble borte.
Jeg trenger ikke pause. Jeg trenger en flytur.
Hans fravær hadde skapt et hull i damenes følelsesliv.
Det gikk knapt en dag uten at de spekulerte over hvorfor -
- og om han kom tilbake.
Her kommer jeg, og det er ikke plass til oss begge, Diesel.
- Du klarte det igjen. - Jeg hater damptog.
Når jeg kommer tilbake, klyper jeg deg med klyper'ne mine.
Ja, når jeg kommer tilbake, stanger jeg deg med stanger'n min.
- Klar? - Nei, det gjør du ikke.
- Du vinner hver gang, Diesel! - Vet det!
- Hallo! - Mamma er kommet!
Narreluen bekymret Brad. Gutten spiste, sov og lekte med den på.
Men når moren kom inn, hadde han ikke bruk for den lenger.
Som om hele dagen fram til da, hadde vært et nytteløst narrespill.
Du har fått litt sol i dag, du? Pappa glemte å smøre deg igjen.
Hva gjør du?
Så det er hans fulle navn. Hva liker du best ved ham?
Jeg liker å dra hjem til ham.
Tror jeg blir nødt til å få meg en mobil.
Jaså?
Hvorfor det?
- Jeg får ikke tak i deg når jeg er ute. - Ferdig?
Du har en. Skulle ikke jeg også ha en?
Jo. Men du har jo ikke villet ha en.
Jeg vet det. De har et familietilbud. Vi kan snakke gratis sammen.
La oss se hvordan det står til på slutten av måneden, OK?
Få hendene dine.
Slik hun hadde for vane etter middag, -
- sendte guttens mor Brad ned på biblioteket for å lese til advokaturen.
Men han kom aldri dit.
Brad hadde sett på rullebrettkjørerne i uker nå. Noen ganger en time i strekk.
Men hadde aldri fått det minste tegn på aktelse fra noen av dem.
Han måtte ha vært på deres alder da moren døde.
"Slik må jeg også ha vært" tenkte Brad noen ganger:
"Jeg må ha vært en av dem."
ER BARNA DINE TRYGGE?
Redselsfullt.
Han skulle vært kastrert. Kapp den av. Så behøvde man ikke varsle naboene.
Dere burde spikre penisen hans opp over inngangen til skolen.
- Som en advarsel til andre pederaster. - Synes du det er morsomt?
Fatter bare ikke at dere vil kastrere ham.
Broren min pleide å blotte seg, da vi var tenåringer.
På soveværelset mitt, i spisestuen, i baksetet på en bil.
Han fant alltid en måte så ingen andre enn jeg så det.
- Sa du det ikke til noen? - Nei, ville ikke lage bråk for ham.
- Kanskje han burde kastreres? - Nei. Han gjorde det ikke mot fremmede.
Gud, der er han. Etter så lang tid er han her to dager på rad.
- Kanskje han trengte ferie. - Fra hva da?
- Fra å være ballets konge. - En lusen jobb, men noen må ta den.
- Lukk den. - Lukker.
Sånn ja.
Huskestue.
- Hva jobber han med? - Vi har aldri pratet med ham.
- Jaså? - Vi vet ikke engang hva han heter.
Jeg syntes dere sa han var fast her?
- Det ble så flaut. - Vi ble usikre.
Man måtte tenke på hva man tok på seg, og sminke seg. Det var slitsomt.
Mamma! Dytt meg!
Jeg kommer straks.
Vent.
Fem dollar, hvis du får telefonnummeret hans.
- Hvor gammel er hun? - Lucy, fortell gutten hvor gammel du er.
Jeg er tre.
Bestemoren min bor i New Jersey. Hun har ikke svømmebasseng.
- Liker du å bade? - Jeg liker ikke hai, de eter deg opp.
Ikke hør på ham. Vi går på det kommunale badet nesten daglig.
- Jeg heter Brad, forresten. - Sarah.
- Er dere ofte her? - Nei, bare de siste ukene.
Jeg drar vanligvis til Harris, med de svære tresakene og den store sklia.
Vi leier hus i nærheten der, på Ashfort. Den isbilen drar aldri. Rene marerittet.
Ja, gjett 'a.
Du er den første her som har snakket til meg.
Du gjør dem usikre.
Ja vel.
De ser nok ikke så mange fedre her på ukedagene.
Ikke vær så høflig, bare spør.
- Hva? - Hva sjefen i huset jobber med.
OK, hva driver kona di med?
Hun lager dokumentarer.
- Som Michael Moore? - Mer som Folkeopplysning.
Jeg synes det er flott at du er her. Fedre kan godt være hoved-omsorgsperson.
Jeg ble ferdig på juss for to år siden, men klarer ikke embedseksamen.
Strøket to ganger.
Kanskje du ikke har lyst til å være advokat.
Tenkte jeg skulle prøve én gang til.
Går ikke det, så får jeg finne på noe annet.
Ikke sant, kompis?
Sarah var overrasket over hvordan Brad kunne innrømme det, -
- uten tegn på flauhet over egen tilkortkommenhet.
De fleste menn var ikke slik. I hvert fall ikke mannen hennes.
Hun lurte på om han alltid var så likefrem. Han virket nesten litt ensom.
Ivrig etter å lette hjertet ved minste tegn på interesse, -
- lik mange unge mødre hun kjente.
Jeg ser barnevognen din. Har dere flere barn?
Nei, Bare Aaron. Kjøpte den på loppemarked.
Ekstrasetet er greit for bjørnen og slikt.
Lucy nekter både vogn og bilsete.
Tar en halvtime å gå tre kvartaler. Om jeg ikke bærer henne, da.
- Pappa, jeg er ferdig. - Vi kom jo nettopp.
- Men jeg er ferdig nå. - Greit, kom igjen.
Klar? 1, 2, 3.
- Vent nå. Er du OK? - Takk.
Da hun så Brad knele ved sin sønns føtter, -
- kjente hun plutselig et stikk av tristhet.
"lkke gå,"tenkte hun. "lkke la meg være igjen her med de andre".
- Hyggelig å prates. - Takk, det samme.
Vent.
Kom her. Bare...
Kom her.
Ser du de damene der borte? lkke se.
Vet du hva de kaller deg?
- Ballets konge. - Gud bedre, er det sant?
De mener det som en kompliment. Du er en viktig figur i deres fantasi.
En av dem veddet 5 dollar på at jeg ikke fikk telefonnummeret ditt.
Fem dollar, hva?
Vi deler likt?
Greit. Behøver ikke være det riktige nummeret heller.
- Men da så. Har du en penn? - Flott. Søren, nei, det har jeg ikke.
- Vel... - Nei, vent. Bare... vent.
Vet du hva som hadde vært skikkelig gøy?
At du ga meg en klem.
Tror du?
Greit det. Kom.
A, gud!
Skal vi frike dem skikkelig ut?
Ja.
- Troy! - Isabelle, kom hit.
Nå må vi gå.
- Jeg tror det gjorde susen. - Ja, jeg tror det.
Vel, hyggelig å treffe deg.
Vi går nå.
Nå går vi hjem. Da går vi. Alt i orden.
- Datteren din lærte nok noe av det. - Han er advokat, og veldig hyggelig.
De neste dagene kunne ikke Sarah tenke på annet enn ballets konge -
- og det merkelige som skjedde med dem på lekeplassen.
Hun følte hverken skam eller skyld, bare en dyp forvirring.
Som var hun bortført av romvesener og sluppet uskadd fri kort tid etter.
Som så ofte disse dagene, forestilte Brad seg kysset ved huskene igjen.
Det var ufattelig det som hadde hendt. Og alle damene og barna som så på.
Aaron lurte fælt på det han hadde sett.
- Hvorfor klemte du den damen? - Jeg skal vise deg med Bozo.
Av og til leker voksne en lek som viser at de liker hverandre.
Aaron var skeptisk.
De gikk til lekeplassen dagen etter, men det var ingen der.
Sarah kom ikke til bassenget heller.
Skjønt han hadde fortalte at han og Aaron ofte var der om ettermiddagen.
Hun var ikke hans type. Hun var ikke engang særlig pen.
Ikke sammenliknet med Kathy, med sine lange ben,
- skinnende hår og formfullendte bryster.
Sarah var kort, gutteaktig, -
- og med tykkere øyenbryn enn Brad egentlig hadde sans for.
Men likevel kom hun i armene hans den dagen -
- som svaret på et hemmelig ønske han ikke visste at han hadde.
Hei, pervo!
Ja, du, din pervo! Liker du smågutter, eller?
- Larry? - Ja, faen meg Larry, ja.
- Ikke fleip med det. - Opptatt?
Jeg skulle egentlig studere.
- Jeg tar embedseksamen neste måned. - Trodde du gjorde det i fjor?
Ja.
- Du ser åssen det gikk. - Jeg har en bedre ide. Sett deg inn.
Kom an!
Kan du holde disse? Prøv å ikke ødelegge dem.
Er du med i komiteen?
Jeg er komiteen.
Det er litt av en oppgave.
Jobber du ikke heltid i politiet?
Jeg har tatt meg litt fri.
Vet du hva de skulle gjort med svinet? Bare kastrert ham, ikke sant?
Ferdig med det, ikke sant?
Ja.
Du ser godt ut.
Drevet og trent?
Bare armhevninger, crunch...
Litt jogging.
Gutta vil elske dette.
Hvilke gutter da?
Jøye meg, dette va'kke dårlig.
Fint nok. Men det har dårlig svikt. Som å spille på betong. Vent litt.
Dewayne, jeg må snakke med deg om komiteen. Jeg trenger din støtte.
Ingen av oss vil blandes inn i den driten der. Vi er her for å spille ball.
Gjør greia di, men ikke bland oss opp i det.
Rundt meg!
Kom an, raska på.
Hils på vår nye quarterback.
- Quarterback? - Håper han ikke er pysete.
- Han spilte på college. - Jeg er ikke helt med. Hvem er dere?
- Vi er Guardians. - Vi er purk.
- Velkommen til natt-ligaen. - Vi tar noen enkle pasninger.
Han trodde han skulle ta fornuften fatt.
Velge en mulige unnskyldning.
Men det kjentes så bra å stå der under det skarpe lyset.
Og han ble fylt av en følelse som før han kysset Sarah.
Som om verden hadde revnet og vist en helt ny mulighet.
La meg bare varme opp litt.
På plass!
Hva faen?
- Det var på tampen. - Dette er ikke noen barnehage.
Din jævla soper. Kaller du deg en quarterback?
Jeg bor ikke her.
Hva gjør du?
Hva er dette? Hva gjør du det for?
Svinet må vite at jeg holder øye med'n.
A, faen.
Jeg synes ikke vi skal være her, Larry.
Er ikke et spørsmål om å skulle. Joanie sier jeg er besatt av krypet.
Og at hadde jeg en jobb, hadde jeg ikke kjørt forbi fem-seks ganger om dagen.
Men dette er nesten jobben min.
Det er en rull byggtape i hanskerommet. Tar du den for meg?
Vennen?
Hvor har du vært?
Gud, hva har skjedd?
Jeg ble med i noe: Ansvarlige foreldres komité.
Vi deler ut flygeblader om han krypet på Woodward Court.
Så spilte vi litt ball etterpå.
- Så sent? - Det er et kvelds-lag.
Så det er jevnlig?
Nei da, bare en gang i uka. Etter at jeg har lest på biblioteket.
Er det greit?
- Hvem er de karene? - Husker du Larry Hedges?
Han fra Sprinkler Park, med tvillingene? Det er hans komité.
Trodde ikke du likte ham?
Han er OK. Denne komiteen lyder bra.
Ganske skummelt å ha en sånn sprøing boende rett ved lekeplassen.
Ja, jeg hater tanken på det.
Du bør vel ta en dusj.
Brad dusjet kjapt. Han ante en sjelden sjanse til å ha sex med kona.
"Akkurat hva jeg trenger", tenkte han. "For å tenke på annet enn det kysset."
- Ikke ta ham bort. - Jo, han må lære å sove for seg selv.
- Men han ligger så godt. - Det gjør han i sin egen seng også.
- Jeg savner ham så fælt. - Jeg er lei av å få foten hans i fjeset.
Det er en perfekt fot.
Se på ham. Bare se på ham.
- Han er en vakker rakker. - Han er perfekt.
God natt.
Hillcrest nr. 2 var en imponerende eiendom.
Men allikevel var Sarah i syv sinn på huset hun bodde i.
Hun hadde ikke bestemt noe ved det.
De hadde overtatt det fra Richards mor.
Og møblene var fra hans første ekteskap.
Da Sarah flyttet inn, var ikke Richard interessert i ominnredning.
Så hun lot det være som det var.
Bortsett fra ett rom som hun valgte til sitt eget.
Og gradvis fylte opp med restene av sitt tidligere jeg.
Sarah nektet å hyre barnepass fra det øyeblikk Lucy ble født.
- Les for meg. - Om et øyeblikk, OK?
- Får jeg sitte på fanget? - Om et øyeblikk. Se ferdig programmet.
Hun visste ikke helt hvorfor. De fleste dagene ventet hun bare -
- på at mannen kom hjem fra jobb, så hun endelig fikk litt tid for seg selv.
Men selv det var ikke sikkert.
- Klar til å dra? - Kan du vente litt?
Beklager. Richard har barrikadert seg oppe, gjør ferdig noe jobb.
Helt i orden. Jeg har en liten overraskelse til noen.
- Hun er grinete. Har ikke sovet i dag. - A, stakkars liten.
- Stakkars mamma, spør du meg. - Hei! Er det ei søt lita jente hjemme?
Du godeste!
- Hva fant jeg nå? - Et lekedyr.
- Jean, det behøvde du ikke. - Den må ha ei jente til å passe seg.
Og jeg vet om ei jente som trenger en hund.
Sarah begynte å bli irritert.
Kveldstrimmen var det eneste hun så fram til. Det visste Richard.
Var det noe livet hadde lært Richard, -
- så var det at det er tåpelig å føre krig mot dine egne begjær.
Han visste hva folk ville si om de så ham nå.
Det samme som hvis de fikk høre at Ray i nabohuset var transvestitt.
Eller at Ted på jobben hadde homosex på rasteplasser langs veiene.
"Men vi vil ha det vi vil ha," tenkte Richard. "Slik er det bare."
Han hadde kommet over siden da han drev med undersøkelser for et firma.
Kontordøra stod på vid gap.
Men han klikket på linken likevel.
KAYS FANKLUBB
LES MER OM MEG
Han var dypt oppslukt i dette da Ted banket på døra.
Noe du vil ha til lunsj?
Umerkelig fjernet Richard Kay fra skjermen.
En kyllingsalat.
Så ble han oppslukt av hverdagen igjen.
Først flere måneder senere kom Richard til å tenke på siden igjen.
- Trenger du meg til mer? - Nei, du kan gå.
- Jeg bare ser gjennom E-posten. - Ikke bli for sen. Middagen blir kald.
Tøyta Kay hadde nå blitt et problem. Han tenkte altfor mye på henne, -
- og brukte timer på å studere tusener av bilder.
Han syntes noen av vanene hennes var merkverdige, tilmed avtennende.
Hun var opphengt i kjøkkenutstyr, og kledde seg som ei lita jente.
Men hvem var vel han til å dømme?
Skjønt hvor nær han enn følte seg til Kay og hvor godt han kjente henne, -
- var det stadig et ubehagelige faktum at hun var bare et digitalt bilde.
NYT!
HEI, RICHARD! SOL OG MORO. SA VARMT!
Trusene skulle løse dette problemet.
Et sniff eller to kunne få fart på sakene.
Slik at han kunne gå ned til det virkelige livet, der kona ventet -
- mer og mer utålmodig.
Er du ferdig snart? Jeg vil gjerne få komme meg avgårde.
Du kunne ha banket.
Det gjorde jeg.
Vi må snakke.
Du er så taus i kveld? Er alt i orden?
Hva?
Ja da.
Du må gå uten meg i morgen, jeg skal møte lesesirkelen.
Sikkert at alt er OK?
Ja. Unnskyld, jeg er vel litt sliten.
Vel, hva leser dere?
Forbrytelse og straff.
- Temmelig avansert for en lesesirkel. - Ja, vi har stimulerende diskusjoner.
Bli med neste måned. Da leser vi Madame Bovary.
- Du kunne være lillesøsteren min. - Lillesøsteren?
Vi prøver å få med yngre kvinner.
Vi kaller dem lillesøstre.
Jeg vet ikke, Jean.
Jeg leste Madame Bovary i skolen. Temmelig kvinnefiendtlig sak.
Ja, det er en spennende innfallsvinkel. Du burde komme.
La meg tenke på det.
Unnskylder du meg? Det står noen ved døren. Jeg ringer, OK?
Jøss.
Gud. For en overraskelse. Jeg har ikke sett deg siden...
- Mannen din sa du kom snart, så... - Alt i orden.
Hyggelig å se deg. Vil du ha litt te eller noe?
Jeg kom bare for å advare deg.
Du vet han pervoen? Han har syklet rundt lekeplassen og sett på ungene.
A, gud, vet politiet det?
Han bryter ingen lover. De venter vel bare til han dreper noen.
- Ville bare du skulle vite det. - Takk, det var snilt av deg.
La meg by deg på te.
Beklager, det er nok ingen god ide.
Det var ikke meningen å kysse ham.
Fatter ikke åssen det skjedde engang.
Best jeg stikker. Mike blir urolig.
Lyst til å prate?
Jeg er sliten.
BRAD! SE OVER DETTE
TRENGER DU EGENTLIG DISSE?
Hallo?
Nei, han sover fremdeles.
Ja, jeg ser gjennom det nå.
Nei, jeg trenger dem vel ikke.
Greit, ha det bra.
Hallo?
Ja, jeg vil gjerne bestille noe.
Pierce, Sarah, fru.
Den røde badedrakten på side 29.
Den ryggløse som skjuler maven.
Jeg er størrelse...
Ti? Atte? Tror jeg... Atte.
DAMER
Vil du bade?
Ja, vil du?
En... to...
Pappa, kan jeg bade nå?
Om et øyeblikk, OK?
Sånn ja.
Mamma, jeg må tisse.
- Bare gjør det i bassenget. - Nei, jeg vil på do.
Må du? OK, kom da.
OK, klar?
Ut med vingene.
Vingene ute!
Jeg flyr!
Det er deg!
Håper det er greit. Lucy har så ømfintlig hud og må sitte i skyggen.
Det er helt greit.
- Hyggelig å se deg igjen. - I like måte.
Kan du smøre meg på ryggen?
Greit.
Takk.
- Tusen takk. - Bare hyggelig.
A, det er OK, bare...
Lucy, si hei til han fra lekeplassen.
Husker du ham?
Bassenget ble et rituale.
Dag etter dag satt de sammen i skyggen, og ble kjent med hverandre.
Aaron og Lucy hadde ikke annet valg enn å danne et skjørt vennskap.
Noen ganger byttet Brad og Sarah avkom.
"Mamma sa at det pappa sa var riktig. Man bør ikke snakke med fremmede."
Sarah hadde ikke hatt det så gøy på årevis.
Men alltid var det en lengsel etter berøring. A bli berørt av Brad.
Men tross lengselen, ville hun ikke ødelegge den uskyldige fasaden -
- de viste utad. Så hun godtok byttehandelen
Det melankolske håndtrykket kl. 16, i bytte med den lille gressflekken, -
- litt solkrem og fellesskap.
Enda en fin dag i bassenget.
Ikke pasta til middag, OK? Vi spiser altfor mye pasta.
- Trodde du likte pastaen min. - Jeg gjør det. Det er problemet.
Snart kan jeg selge annonseplass på rumpa.
- Nei takk. Jeg har et møte kl. 9 i TAPS. - Trodde du var i gang med redigeringen.
Ja, men det er noe i den familiehistorien som virkelig griper meg.
Faren ble -
- D - R - E - P - T -
- i et morterangrep.
Og etterlot seg en liten gutt.
Jeg snakket med moren.
Hun ante ikke hva hun skulle gjøre til jul.
- Uff da. - Problemet var mer...
Hun lurte på om hun skulle fortsette tradisjonen med sønnen.
Faren hadde alltid ønsket seg merkelige gaver.
Dykkerutstyr det ene året, klatregreier det neste.
Han var ikke redd for å prøve noe.
A prøve nye ting, fikk ham til å føle seg... mer levende.
Jeg må dra.
Vi sees senere.
Varmt nok, eller?
Ja, det er så lummert.
Jeg skal på trening i kveld. Blir som å spille i en badstue.
Pass deg for han italieneren. Hva heter han?
Correnti!
Husk hva som skjedde med kneet ditt sist uke.
Du bør være forsiktig, Brad.
Jeg skal passe meg.
Lover du?
Ja, det lover jeg.
De sa spredte byger.
Jeg ser ingen spredte byger.
Mamma, kan jeg få penger til godt?
Nei, elskling, du fikk nettopp godt.
De vil bare ha sukker... hele tiden.
A, nei.
Det er ham.
Milde Maria.
A gud, det er ham. Han er i bassenget.
- A, gud. Hoyt, hent dem! - Det er ham.
Hvorfor stormer alle til bassenget?
Brooke? Jack?
Dale! Kom deg hit!
Ut av bassenget!
Hvor er søstera di?
Mamma, hvem er han?
Hva har han gjort?
Jeg er redd.
Hvorfor er poltiet her?
Det er en mann.....